PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Hej, vstávej!
Víš, kolik je hodin? No tak, vstávej.
- Ne... - Už teď máš zpoždění! No tak.
Pospěš. Hej!
Hej! Ta polévka se vylije...
Dobrou noc...
- Dobrou noc? Vstávej. - Ještě chvilku...
To je legrace. Bože můj.
Asi bych chtěl ženu, která je ke všem chladná.
Já chci laskavého muže.
KOHO BYSTE CHTĚLA?
Ženu, která je laskavá ke všem mužům?
- Já bych... - Ty bys...
Dobře.
Bože můj.
Co se děje?
Mám ti říct, proč prodeje klesly?
Čas, který s námi plynul,
se jednoho dne náhle zastavil.
Já...
Co? Snažím se, seč můžu.
- Je to přesolené. - Vážně?
Nebreč.
Mé milované osobě se čas kvůli mně zastavil.
Modlila jsem se, aby se zase rozběhl.
- Hej, Kang-hwa. - Ahoj.
Pozvi O Min-džong na rande.
Podívej se na to jinak.
Co kdyby se stalo něco tobě a Ju-ri zůstala sama?
Líbilo by se ti, kdyby Ju-ri
potlačovala své city, protože by se cítila provinile?
Nejsi její kamarádka?
To jsem.
Vždycky budu držet s ní a dívat se na svět jejíma očima.
Proto to říkám.
Ty idiote. Ty břídile.
MIN-DŽONG
Ano, zmáčkni to. Zavolej jí a pozvi ji na rande.
No tak, zavolej jí.
VOLAT
Čcho Kang-hwa, míval jsi takové charisma. Kam se podělo?
Vím, že se ti líbí.
Omlouvám se.
Musel jsem mít zatmění.
Co si asi myslela během té doby,
kdy jsem ji nemohl vidět?
Ty blázne.
Ty idiote.
13. DÍL: PŘÍBĚH, JEHOŽ SOUČÁSTÍ JSEM BÝT NEMOHLA
Co se stalo?
Co se děje, Kang-hwa?
Stalo se něco?
Ty jsi...
celou dobu byla vedle mě...
Ty...
jsi všechno viděla?
Jak...
jsi to mohla vydržet?
Všechno jsi to...
viděla?
Omlouvám se, Ju-ri.
Ne...
Omlouvám se, Ju-ri.
Ne...
Nebreč.
Nebreč...
KANG-HWA, KDE JSI?
KANG-HWA
VOLÁNÍ: KANG-HWA
Volaný účastník není dostupný.
Zbláznila ses?
Proč jsi mi to neřekla dřív?
Zjistila jsem to nedávno.
Jestli to Kang-hwa zjistí,
jak se s tím vypořádá?
Čcho Kang-hwa. Hej, Kang-hwa.
Co se děje?
- Co to máš s obličejem? - Všechno jsi věděla, že?
Co?
Věděla co?
Že těch pět let...
byla Ju-ri vedle mě.
Jak jsi na to přišel?
Kang-hwa...
Řekla, že si nevzpomíná.
Že se probudila v kolumbáriu.
Co budeme dělat s Kang-hwaem?
Proto mu to nemohla říct.
Cože?
Když Ju-ri umřela,
Kang-hwa to měl opravdu těžké.
Obviňoval se.
Ano, jen přežíval, protože nemohl umřít.
Už jen to pomyšlení...
Ale Ju-ri to všechno viděla.
Proto mu to nemohla říct.
Protože by se Kang-hwa zase začal obviňovat.
Hjon-džong.
Je mi Ju-ri tak líto. Co budeme dělat?
Min-džong.
Ahoj.
Neviděli jste So-u a Kang-hwa?
Mami!
So-u, co tady děláš? Kde je tatínek?
- Kang-hwa někam šel? - Ano.
- Cože? - No, šel
tam.
Někam.
Kam šel? Ty to víš, že?
- Šel do nemocnice. - Ano.
Šel do nemocnice.
Nějaký naléhavý případ.
A já trpím demencí,
takže všechno zapomínám.
- Prosím? - Cože?
Tátové chtěli strávit nějaký čas s dětmi,
ale Ha-džun se mě nechtěl pustit, tak si hráli jen tři.
Tak proto byl Ha-džun s tebou.
- Proč jsi to neřekl? - Promiň.
No, s Kang-hwaem a So-u jsme se dobře bavili,
ale pak mu zavolali z nemocnice.
Nechal So-u u nás a utíkal.
Nemohla jsem Kang-hwa zastihnout, tak jsem přišla sem.
Bylo to naléhavé, tak to asi nemůže vzít.
Proč jsi...
mi to neřekla dřív?
K čemu by to bylo?
Jen by to zranilo nás oba.
Nebolelo tě,
když jsi viděla,
jak šťastně žiju bez tebe?
Nevadilo ti to?
Bolelo to.
Hodně.
Úsměv, který patříval mně, jsi věnoval někomu jinému.
Ruku, kterou jsem držela já, držel někdo jiný.
A někdo jiný byl na místě, na kterém jsem měla být já.
Bolelo to.
Omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Ale miliónkrát víc
mě bolelo vidět tě,
jak osamocený pláčeš.
Probudil ses sám,
sám ses staral o So-u
a sám jsi jedl
v prázdném domě beze mě.
A plakal jsi
také sám.
To bolelo tak moc,
že jsem ani nežárlila.
Zlomilo mi to srdce,
ale cítila jsem velkou úlevu.
Měl jsem...
to vydržet.
I když to byla agónie,
měl jsem to vydržet.
Už sis zakusil dost bolesti
a dost vydržel.
Sotva mohu dýchat.
Proč jste mi to udělal?
Přiveď ji zpět. Přiveď ji zpět, ty troubo.
Tehdy jsem chtěla jen jedno.
Abys ze životem se mnou udělal čáru a žil dál.
Tak se neobviňuj.
Ty Min-džong doopravdy miluješ.
Vím to.
I když by to nikdo na světě neuhádl,
já to vím.
Kang-hwa.
Já už nejsem tvoje.
Můžeš mě už nechat jít.
Proč asi Kang-hwa přišel tak pozdě?
Nevím.
To, že se Ju-ri vrátila,
je pro nás obrovské požehnání.
Ale pro něj a jeho ženu asi ne.
Je mi Kang-hwaovy ženy líto.
Nemusí ti jí být líto.
Nechceme jí vzít místo So-uniny mámy nebo Kang-hwaovy ženy.
Prostě jen cítíme vděk, že se nám Ju-ri vrátila.
Já vím, ale kdybych věděl,
že se to stane,
nesouhlasil bych, když nás Kang-hwa požádal o svolení
znovu se oženit.
Ne.
I když se vrátím k tomu dni, stejně bych mu řekla, ať se ožení.
Nemohla bych ho znovu vidět v tom stavu.
Proto jsi utekla, když jsi mě poprvé uviděla?
Nikdy ses...
mi nechtěla ukázat?
Za ten incident s ledničkou můžu já.
Jak bych ti to mohla udělat?
S ledničkou?
Proč je to
tvoje chyba?
Hjon-džong ti nic neřekla?
Tak od koho jsi to slyšel?
Od muže, který je prý tvůj přítel. Měl černé oblečení...
- Kdo jste? - Přišel jsem si pro vaši dceru.
Proč?
Kdo je to?
Přiblížil se k tobě a So-u?
Ano.
Kde je So-u? Kde teď je?
U Hjon-džong. V Misengu.
Ju-ri.
Co se děje?
So-u
vidí duchy.
Cože?
Do té ledničky vlezla,
protože běžela za duchem.
Co tím myslíš, Ju-ri?
Co...
Proč So-u vidí duchy?
Od samého narození
jsem byla vedle ní.
Proto vidí duchy.
Promiň.
Je mi to líto.
Všechno je to moje vina. Je mi to moc líto.
So-u mě viděla.
Proto...
Promiň.
Omlouvám se.
Dobře.
Kang-hwa?
Co tady děláš?
Nemohla jsem se ti dovolat, tak jsem tě hledala.
Proč vypadáš tak omráčeně?
No...
To nic.
O nic nejde.
Něco se děje, že?
Co?
Ne,
jsem v pohodě.
Měl jsi ji přivést domů, když jsi musel do nemocnice.
So-u, pojď sem.
Moc se omlouvám.
Promiň. Je to moje chyba.
Ju-ri.
To není tvoje chyba.
To je v pořádku.
V pořádku, Ju-ri.
Ju-ri šla zase ven?
Ano. Jdeš se zase modlit?
Měla bych.
Mami. Myslím, že Ju-ri celou noc proplakala.
Nemusíš mi to říkat. Já to vím.
Jdu.
Dobře.
Dávej na sebe pozor.
Co se děje?
Kdo jde na návštěvu tak brzy po ránu?
Bože. Kdo to je?
To jste vy. Co se děje?
- Kde je ten zmetek? - Co?
Kde je ten exorcista? Zabiju ho! Je uvnitř?
- Ne. - Vylez!
Co to do vás vjelo?
Počkat, on vážně našel vaši dceru?
Bože můj. Už začal.
No tak, nejdřív se uklidněte.
Jak se mám uklidnit?
Šamanka?
Jak to můžete udělat malému dítěti?
Dobře, pojďte dál.
- Pojďte dovnitř. - To taky nařídili bohové?
- Bože. - Nařídili to?
- Slyšeli jste to? - Ano.
Ten exorcista chce Ju-riinu dceru.
Je to bezcitné monstrum.
Musíme se mu za každou cenu vyhnout.
Jedna chyba
a pošle nás nahoru dřív, než se Pil-sung ožení.
Ani náhodou. Ne.
- To se nesmí stát. - Jdeme.
Ano, jdeme.
To tam budete jen tak nakvašeně stát?
Mám snad na výběr?
Teď nemůžu nic dělat.
Cože?
Co mám dělat?
Chtěla jsem jít nahoru, až se to se So-u spraví.
Ale ona je pořád vidí
a teď po ní jde ten exorcista.
Ale nemůžu s tím nic dělat.
Můžete.
A co?
Vaše dcera může přestat vídat duchy.
Nebojte se.
Musíte mi věřit.
- Opravdu? - Ano, jsem si tím jistá.
Vy se soustřeďte na svůj úkol a na to, co chcete udělat.
Co tím myslíte?
Brzy odejdete. Zbývá vám jen pár dnů.
Budete jen tak marnit čas, který tady máte?
Není nic, co chcete udělat?
Dostala jste jedinečnou šanci.
Nemáte dost času na všechno.
Rozhodla jste se tento svět opustit,
tak udělejte všechno, co chcete.
Ten exorcista...
Copak jsem vám to neřekla? Kuk-bong se vrátí.
Ale proč se pořád vrací?
Chce zjistit, jestli So-u vidí duchy.
Pak už nebude cesty zpět.
Lidí, co vidí duchy, je stále méně,
tak nechce přijít ani o jednoho.
Ale vy jste rezolutně proti.
To si pište.
Přesně.
Chraňte svoji dceru,
a vytrvejte, než vyprší čas.
Užijte si to tady.
Co se stane, až odejdu?
Co bude se So-u?
Nebojte se.
Přestane vídat duchy.
Prostě mi věřte.
Ju-ri.
Mami.
Co tady děláš?
Já...
Ona nepláče. Jen se stále potuluje kolem.
Potuluje? Moje dcera? V tomto světě?
Ne, tak jsem to nemyslela. To je...
Mami, přišla ses pomodlit?
Ano.
Proč jsi tady?
Musela jsem si jen něco zařídit.
Pojďme, mami.
Chtěla jsem už také jít.
Dobře.
Kvůli jedné chybě si připadám jako hříšník.
Až odejde,
jak se s tím její máma srovná?
Ta šamanka je tvoje kamarádka?
Ano.
Vypadá starší než ty. Kolik jí je?
V přátelství na věku nezáleží.
I když se to nezdá, je milá.
Opravdu jsi přišla za ní?
Ano.
Mami, a co ty?
Co myslíš? Přišla jsem nabídnout svou modlitbu.
Poděkovat mu, že mi poslal zpátky dceru.
Co když s tím přestanu a on mi tě zase vezme?
Mami,
nechtěla bys něco podniknout?
S tebou?
Něco, co jsi bohužel nestihla.
Jsem šťastná,
že jsem s tebou. Nic víc nechci.
Už je připravená?
Ano, vysadím ji ve školce.
Kang-hwa, co se s tebou v poslední době děje?
Co? Co máš na mysli?
Jako bys k ní byl přilepený.
- Kam jdeš? - Čůrat.
Čůrat? Tak jdeme.
So-u, kam jdeš?
Celý den za ní chodíš.
- Opravdu? - Ano.
Včera jsme mluvili o So-unině chůvě.
Co?
- Min-džong. - Ano?
Najmeme...
novou chůvu.
Proč chceš novou chůvu?
Když mi to neřekneš, neudělám to.
Kang-hwa má někde v srdci komnatu.
Je to komnata, do které nesmím,
i kdyby tam všichni ostatní nahlédnout mohli.
A to bylo opravdu tvrdé.
Nemusíš mi to říkat hned,
ale až na to budeš připravený.
Můžeš dnes odpoledne přijít do nemocnice?
Řeknu ti, proč potřebujeme novou chůvu.
Brzy odejdete.
Zbývá vám jen pár dnů.
Budete jen tak marnit čas, který tady máte?
Není nic, co chcete udělat?
Co to bylo?
Ten trouba, co se s ním kamarádíte.
Jak se jmenuje? Bin? Bong? On ho sleduje.
Troubu?
Kun-sanga?
Ju-ri.
Jsi v pořádku?
Všechno vím. Jak jsi to mohla zvládnout?
To nic.
Už je všechno dobré.
- Kun-sangu. - Povídej.
Všechno mi řekni. Poslouchám.
Co se děje? Proč tě pronásleduje duch?
Co to říkáš?
Nežertuj.
Hlavně ty bys neměla.
Co se s tebou stalo?
Ne, to není pravda.
Proč mě hned po ránu děsíš?
Kde? Kde je?
- Bože. - Kde?
Ju-ri. Kam jdeš? Nikam nechoď!
Nejdřív mi to řekni!
Bojím se. Jsem...
Pokoj tvůj jak řeka.
Aleluja.
Pokoj tvůj jak řeka.
- Dobrý den. - Dobrý den.
V tom mám pravdu. Celé město o tom mluví.
Ti dva brečeli na hřišti jak najatí.
Vážně to byl So-unin táta a ta pomocná kuchařka?
- Ano. - Říkala to.
Ale ona nic netuší. Chovají se jako nejlepší kamarádky.
Dobrý den, tady jste.
Ahoj, So-u.
- Dobře. Sundej si botky. - Sundej si botky.
Zujeme tě a půjdeme dovnitř. Pojď.
Rozluč se s tatínkem.
So-u.
- Dobře. - Dobře.
Na shledanou.
Jdeme.
Vůbec není v pořádku.
Je ti dobře?
Měla ti říct,
že tě pět let sledovala.
Ne. Jak by ti to mohla říct? Bože.
Zažils to někdy?
Že jsi něco provedl
a nechtěl,
aby to někdo věděl.
Ale ukázalo se,
že ta osoba tě celou dobu sledovala.
Tak se cítím.
Já vím.
Hrozný pocit.
Ale to, co jsi udělal, nebylo hrozné.
Co je špatného na tom, že ses znovu oženil?
Všechno viděla.
Věděl jsi to?
Že je s tebou jako duch?
Věděl jsi, že se vrátí?
Neobviňuj se.
Právě proto ti to neřekla.
Kang-hwa, doktor Čang tě hledá.
Od teď mi budete asistovat.
Prosím?
Když budu operovat, budete na sále a budete se dívat.
Už dost bylo řečí.
Musíme vás vystavit realitě, abyste to překonal.
Nejsem si jistý, že to zvládnu.
Na shledanou.
- Hej. Vy. - Doktore Čcho.
- Hej! - Doktore Čcho.
- Co máme dělat? - Co myslíte?
Musí to udělat. Má snad na výběr?
Chce výpověď?
OPERAČNÍ SÁL
Kang-hwa,
můžeš mě už nechat jít.
Ty matky se mi teď nemůžou ani podívat do očí.
Asi z nás šel tehdy strach. Teď už se neodváží mi nic říct.
Díky vám
se mi teď tady bude žít lépe.
Jsem ráda.
Už se o So-u neodváží nic říct.
Neudeřila jsem je moc tvrdě?
To se ani nedá považovat za ránu.
Víš co?
Berte tohle místo něco jako kavárna pro mámy.
Tohle je moje útočiště. Moje posvátné útočiště.
Hjon-džong!
Mám strašnou žízeň!
To bodlo.
Proč krájíš tolik zelené cibulky?
Je to tak ostré. Pálí mě oči.
Hjon-džong.
Jen jsem šla kolem.
Dej si kávu.
Bože.
Máš hodně nádobí.
To nic není.
Hjon-džong! Venku se otepluje.
To jsou ale obrovské ančovičky!
Tyhle jsou dobré. Jsou z Tchongjongu?
Hjon-džong.
A To-jon.
Sem si nezaskočíš jen tak. Co je to za místo?
Útočiště.
Mám to tu ráda.
Místo v sousedství, kam můžu zajít.
Tady jsem žádné takové místo neměla.
Je to tady jako skrýš.
Mám schůzku. Musím jít.
Dobře.
So-u dnes nemá doučování.
Zůstaňte doma nebo jděte na hřiště.
So-u.
Mami!
Odcházím. Hraj si s tetou a uvidíme se doma.
Dobře? Ahoj, Ha-džune.
Ahoj.
Bože.
Hodná holčička.
Jdi si hrát.
Ahoj.
Ahoj, Min-džong.
No,
jsme kamarádky, že?
Jsme si blízké,
ale nevím, jestli jsme kamarádky.
Ano. Jsme nejlepší kamarádky.
To se vsaď.
Dobrý den.
Zdravím.
Máme spoustu krásných šperků. Podívejte se.
NÁRAMEK PŘÁTELSTVÍ, SDÍLEJTE VZPOMÍNKY
Dejte mi tyhle tři.
Jsou pro vaše kamarádky?
Ano.
- Kolik to dělá? - Padesát tisíc wonů.
- Tady to je. - Ať se vám daří.
- Ať se dobře nosí. - Děkuji.
Je to všechno moje vina.
Co je to s tebou? Proč je to tvoje chyba?
Kdybych Kang-hwa
nepovzbuzovala,
aby se scházel s Min-džong...
Promiň.
Co to říkáš?
Byla jsem ti za to opravdu vděčná.
Musí existovat způsob.
Řekla jsem šamance, aby na něco přišla.
I kdybych se měla na hlavu postavit,
nemůžu tě nechat zase odejít.
Hjon-džong.
Ano?
Můj návrat nikomu nepřinesl štěstí.
Nevrátila jsem se, aby lidé trpěli.
Tobě i Kang-hwaovi
působím takovou bolest.
Měla jsem se schovat a nenechat se chytit.
Kvůli tomu jsem se nevrátila.
Neměla jsem se nechat chytit.
Neměla jsem.
Co je? Chcete mi něco říct?
Abych byla upřímná, mám vás ráda.
Jste super.
A co?
Proto vám to musím říct.
Měla byste vyměnit chůvu.
Cože?
Proč? Proč to musím udělat?
Všichni o tom mluví.
Vaše chůva a váš manžel si prý
spolu něco začali.
Teď šíříte nepodložené drby?
To je všechno?
Ne, prý spolu brečeli na hřišti.
To je pravda.
Prosím, jděte.
Bože.
Dobře. Tak ještě jednou.
Dobře. Tady. Bože.
- Silněji? - Ano, silněji!
Podívej. Chytil jsem to. Mám to.
Dobře. Tak ještě jednou.
Ještě. Ještě jednou.
Páni.
Hoď to daleko.
- Tati, musíš být unavený. To stačí. - Nesmysl.
Pořád mám sílu. Že ano, So-u?
Dědeček si s tebou může hrát dalšího půl dne.
Dobře. Ještě jednou!
- Dobře. Páni. - Nic ho nezastaví.
Bože.
Dej mi pár minut. Koupím něco k pití.
Dobrý nápad. Dobře.
Máš to. Chytilas to, So-u.
Dobře. Podívej. Dědeček to taky chytil.
So-u, nechceš si chvilku odpočinout?
Dobře. Dáme to sem.
Bože.
Páni.
Kde jsi přišla ke své kráse?
Máš krásné oči, nosánek a tvářičky.
I ručky máš pěkné. Podívejme na ně.
Bože můj.
Ach, ne. Bože.
Bože. Ne.
- Jste v pořádku? Bože. - Ano.
So-u, nikam nechoď. Zůstaň tam.
- Bože. - Ach ne.
Já vím, ano?
- Jo. - Co si zahrajeme?
Zahrajeme si s Mimi.
- Jo. - Mami.
Máma řekla, že nám udělá tteokbokki.
- Tady. - Dobře.
Musíte být opatrná.
- Děkuji. - Není zač.
So-u.
So-u!
Tati.
Ju-ri, stalo se něco strašného.
So-u...
So-u.
Ach ne. So-u...
Bože můj.
So-u!
So-u.
So-u!
Řeknu ti, proč potřebujeme novou chůvu.
Může říct, že je mu nepříjemné, že vypadá jako jeho zesnulá žena.
Bože.
CHŮVA TO-JON
Min-džong.
- Co se děje? - Kang-hwa.
Co budeme dělat?
Co se stalo?
Co?
- So-u! - So-u!
So-u!
So-u.
- So-u. - To jsem neudělal.
So-u.
- Tamhle je taky jeden. - So-u.
Kde je?
So-u!
Neviděl jste tady malé děvčátko?
So-u!
Promiňte. Neviděla jste děvčátko ve fialovém kabátku?
So-u!
- So-u! - So-u!
So-u!
So-u.
So-u!
Ach ne. Co budeme dělat?
Bude v pořádku.
Ne. Co uděláme?
- Bude v pořádku. - Co budeme dělat?
Bude v pořádku.
Ach ne.
Moje ubohá So-u. Ach, ne.
So-u!
So-u.
Co budeme dělat?
Ach, ne.
Promiň. Moc se omlouvám.
Jak...
Jak jsi ji mohla ztratit?
So-u.
So-u!
So-u, jsi v pořádku? So-u. Nic ti není.
Díky bohu.
So-u!
So-u.
- So-u! - Mami.
- So-u. - Mami...
So-u!
Co jsi tady dělala?
- Mami... - Bože.
So-u.
- Mami... - Bože...
- Mami...
Promiň.
Mami...
Zlato, náš malý synek takhle vyrostl.
Podívej, jak je pohledný.
Náš syn dospěl úplně sám.
Je z něj laskavý a hezký muž.
Až se ožení, nebude osamělý, že ne?
Potom
můžeme jít.
Ano, až bude náš syn
mít vlastní rodinu,
můžeme jít.
Pojďme. Dnes má službu.
Šťastný let, Čang Pil-sungu.
Krásný den, synku!
Bezpečný let a dobře jez.
Zlato!
Exorcista!
- Cože? - Cože?
Bože!
Ty kreténe! Rozdáme si to.
So-u.
Pojď sem. Všechno je v pořádku.
To je ono.
Pojď sem. Správně.
Dobře. Hodná holčička.
Jak se opovažuješ? Pojď sem! No tak!
Pojď!
To je ono.
Ten kretén. Kde bere odvahu Ju-ri šikanovat?
So-u!
Mami, ustup.
K dětem nesmíš blízko.
Ano, máš pravdu.
So-u, pojď sem. Pojď.
To je ono. Hodná holčička. Skvěle.
To je ono. Tak.
Už tam skoro jsme.
Pojď sem.
Správně.
Páni, to je zábava. Vylez nahoru.
Vylez nahoru a zůstaň v tom domečku, ano?
Tamhle. Tam. To je ono.
So-u, zahrajeme si na schovávanou.
Nesmíš vylézat. Zůstaň schovaná. Ano?
Hodná holčička. Jdeme.
Půjdeme najít Ju-ri.
Zlato.
Copak tady děláte?
Neděláme nic, jen se tak procházíme.
Kde je to dítě?
Viděl jsem vás, jak jste ji odváděli.
Kam jste ji schovali?
Dobře. Nic neříkejte.
Jdeme nahoru.
Kdo je to?
Bože.
Co se stalo?
Bože, proč se nenajíte,
když jste teď člověkem?
Láme mi to srdce.
Protože jsem člověk. Jako duch bych taková nebyla.
Nehrajte si na chytrou.
Proč jste šla sem místo domů?
Máma by onemocněla, kdyby mě takhle viděla.
A co ta tvrdá dáma, ta vaše nejlepší kamarádka?
Proč? Opakuje vám, abyste si vzala své místo zpět?
Ano.
Paní Mi-dongová.
Myslím, že návrat mezi živé
byl trest.
To nebyla odměna.
I když jsem znovu naživu,
nikomu to štěstí nepřineslo.
Bože, co se to s vámi stalo?
Omlouvám se,
ale mohla bys odejít?
Zrovna teď tě vidět nechci.
Jak...
Jak jsi ji mohla ztratit?
Omlouvám se.
Je mi to moc líto.
Musel to být šok.
Pro ni také. Proto.
Jdeme. Vezmu tě domů.
Promiň.
Neměla jsem chodit. Omlouvám se.
Co tím myslíš?
Ju-ri, to není tvoje chyba. Je to v pořádku.
Proč pořád říkáš, že je všechno v pořádku?
Vůbec to není v pořádku. Ani ty nejsi.
Ju-ri.
Neměla jsem se vracet mezi živé.
Vy jste to přece nechtěla.
Ani jste se nechtěla nechat chytit.
Všichni pláčou, bojí se
a naříkají, když mě vidí.
Nikdo se neusmívá.
Všichni se kvůli mně trápí.
Všichni živí se tak chovají.
Myslí víc na zítřek než na dnešek.
Protože mají spoustu problémů, trápení a taky smutku.
Kdyby věděli, že další den prožijí
jako vy nebo jiní duchové,
nemuseli by si dělat starosti.
Bože.
Paní Mi-dongová...
Ju-ri! Tady jste. Přišla jste.
Kdy jste sem přišla? Kdy?
Ano, Ju-ri přišla. Naše drahá Ju-ri.
Vám se tu snad líbí! Proč jste přišla?
Tohle je i můj domov.
Jsem ráda, že jste tady.
- Jsem moc ráda. - Chyběla jste mi.
Jsem ráda, že jste tady.
Proč pořád říkáš, že je všechno v pořádku?
Vůbec to není v pořádku. Ani ty nejsi.
Musel to být pro tebe šok.
Min-džong.
Proč pláčeš? Neplač.
To nebyla tvoje chyba, ano?
Čí chyba to tedy byla?
Protože jsi byl celý den v nemocnici?
Najala jsem chůvu, abych mohla pracovat, a pak jsem ztratila své dítě.
A So-u...
za většinou dětí zaostává a víc se kaboní.
Když to všechno není moje chyba, tak čí?
Nejsem její matka?
Min-džong.
Když není dítě v pořádku, každý obviňuje matku.
Proč pořád říkáš, že to není moje vina?
Řekls, že jsem So-unina matka.
Opravdu jsem její matka?
Omlouvám se.
Proč se pořád...
omlouváš...
a trestáš?
Čcha Ju-ri.
Ty tři slabiky jsou pro mě tabu.
Jak dlouho
pro mě ty dveře zůstanou zavřené?
Jak dlouho pro mě budou zamčené?
Musíš je otevřít a nechat mě vstoupit.
Jedině tak se můžu stát opravdovou So-uninou mámou.
Ta chůva.
To je ona.
Ju-ri.
Čcha Ju-ri.
Co...
tím...
Co tím myslíš?
So-unina biologická matka.
Čcha Ju-ri.
Vrátila se mezi živé.
Copak? Nemůžeš spát?
Nechci svůj čas marnit spánkem.
Mami, můžeš mi zazpívat?
Co? Kterou písničku?
„O jedličce“.
„O jedličce“?
Pamatuješ si ji?
Zpívala jsem ti ji, když jsi byla malá.
Dlouho jsem ji neslyšela. Zazpívej mi ji, prosím.
Jedličko, jedličko.
Tvoje světlo září
v osamělém podzimním dnu
i ve sněhové bouři.
- Jedličko, jedličko. - Jedličko, jedličko.
Tvoje světlo září
v osamělém podzimním dnu
i ve sněhové bouři.
So-unina biologická matka.
Čcha Ju-ri.
Jedličko, jedličko.
Tvoje světlo září.
Aspoň jsme vnesly pořádek do této chaotické čtvrti.
To znamená, že jsme šéfky, ne?
A proto musíme na děti dávat pozor.
Ty už to víš.
Přesně, učí se velmi rychle.
Nazvala nás šéfkami.
Nesměj se tak, když mluví starší dámy.
Měla bys dostat rákoskou.
To se dnes nesmí. Zabásli by tě.
Svět se řítí k zániku. Radši si dáme vajíčka.
Dobře.
Ani nevstane, když odchází starší dámy. To je k nevíře.
- Dej na restauraci pozor, ano? - Ano.
Nemohla jsem prožít čas, který strávili spolu,
ale jejich čas
neúprosně uplynul.
Musela to být zábava vidět,
jak moc jsem ji měla ráda jako úplný idiot.
Už dlouho jsi mezi lidmi nevypadala tak šťastná.
Nejdřív si ošetři svoje zranění, a teprve pak moje.
Jsi v průšvihu.
Chcete být lékař, který nemůže operovat?
Musíte tomu čelit, aby se vám ulevilo.
Proč jsi mě nechala úplně samotného?
Proč jsi to udělala?
Víš, co je mnohem horší, než říct: „Chci umřít“?
Na zdraví!
Taky chci žít.